Kan du ikke sove?
Jøsses!
Du skræmte mig.
Undskyld.
Hvad laver du her?
Jeg ville bare kigge til dig.
- Hvorfor ligger du ikke i sengen? - Din elev er her stadig.
Han er oppe i dit arbejdsrum.
Han er ikke min elev længere, han underviser nu.
Han er kvik.
- Hvad er klokken? - Over midnat.
- Og? - Og...
Tillykke med fødselsdagen.
Far!
- Glemmer jeg nogensinde? - Tak.
27, jeg kan knapt tro det.
Heller ikke jeg.
Fandens, jeg glemte glas, skal jeg...?
Nej.
Det her er den værste champagne jeg nogensinde har smagt.
Det er ikke engang champagne.
- Flasken har da formen i hvert fald. - "Windy Valley Vineyards."
Jeg vidste ikke de lavede vin i Wisconsin. Vil du smage?
Du er vel ikke alene på din fødselsdag?
- Jeg er ikke alene. - Jeg tæller ikke.
- Hvorfor ikke? - Jeg er din far, gå ud med dine venner.
- Ja, ja... - Tager dine venner dig ikke med ud?
- Nej. - Hvorfor ikke?
For at gå ud med sine venner, skal man have nogle venner.
Du har venner, den der blonde søde... Hvad hedder hun? Bor på Ellis Avenue?
- I plejede at ses hele tiden? - Christie Jacobson?
Christy Jacobson?
Det var i tredje klasse, far.
Sidste gang vi sås, var i sandkassen.
Claire så?
Hun er ikke min ven, hun er min søster.
Og hun bor i New York, og jeg synes ikke om hende.
Jeg troede hun ville komme her.
Ikke før i morgen.
Hvis du ikke kan sove, er mit råd at du roder med lidt matematik.
Kom nu...
Vi gør det sammen, som før i tiden.
- Kunne du ikke komme på noget værre? - Linie for linie, gennem formlerne.
- Sikker på du ikke vil have?
Da jeg var i din alder havde jeg udført noget af mit bedste arbejde.
Hvor gammel var du?
Da det begyndte…
Hvad?
Du ved... da du blev syg.
26, 27...Er det, det du bekymrer dig om?
- Jeg har tænkt på det. - Fordi jeg blev skør-
-arver du det ikke. Det er ikke nødvendigvis arveligt.
Hør på mig. Livet forandrer sig hurtigt når man er i din alder.
Du føler dig nede, du har haft en dårlig uge.
Du er nede, du har haft et par dårlige år, tro mig jeg ved det.
- Du skal nok klare dig fint. - Tror du?
Det lover jeg dig.
Det enkle faktum at vi kan sidde her og tale om det er et godt tegn.
- Et godt tegn? - Ja.
Hvordan kan det være et godt tegn?
Sindssyge mennesker sidder ikke og funderer over om de er gale.
- Gør de ikke? - Nej. De har bedre ting at tage sig til.
Et godt tegn på at du er gal, er hvis du ikke kan stille spørgsmålet "Er jeg gal"?
Selv om svaret er ja?
Gale mennesker stiller ikke spørgsmål.
Sov nu godt.
- I morgen skal vi... - Vent...
- Hvad er der? - Det stemmer ikke.
- Selvfølgelig gør det det. - Nej.
- Hvad er problemet? - Problemet er...
- at du er gal. - Og?
Og du sagde, at en gal menneske-
- aldrig ville indrømme det.
- Åh!, jeg forstår. - Så...
Du har en pointe.
Så, hvordan kan du indrømme det?
Fordi at...
... jeg er død.
Er jeg ik'?
- Du døde for en uge... siden. - Pulsårebrok, 63 år gammel.
Begravelsen er i morgen.
Undskyld.. Slog du dig?
- Nej, det er okay. - Okay.
Mr Dubbs, skal du stå der i al evighed?
Det her er min datter Catherine.
- Hej. - Hej.
Mr Dubbs forsker i matematisk optimering og er ved at afslutte sin afhandling.
"Tiden går mod uendeligheden".
- Catherine. - Hvad?
Undskyld, jeg ville bare sige at jeg er færdig for i aften.
- Godt. - Champagne?
- Hvad fejrer du? - Vil du have?
- Ja. - Du kan tage resten med hjem.
Eh... nej tak.
- Tag det, jeg vil ikke have mere. - Jeg kører.
Jeg finder selv ud.
- Godt. - Hvornår kan jeg komme tilbage?
- Komme tilbage? - Ja, jeg er langt fra klar. I morgen?
Der er begravelse i morgen.
Du har ret. Jeg er ked af det. Jeg har tænkt mig at deltage, er det ok?
Ja.
- Måske på søndag? Er du her så? - Du har haft tre dage.
Jeg ved at du ikke vil have nogen her lige nu...
Men nogen må gå igennem din fars ting.
- Der er intet der. - Der er 103 notesbøger.
Han var besat af grafer, Harold.
- Ved du hvad det er? - Ja, han skrev tvangsmæssigt, hele tiden.
Han var som en abe ved en skrivemaskine, 103 bøger fyldt med unødvendigt lort.
Jeg er klar til at læse hvert side.
- Er du? - Nej...
Jeg er ikke gal.
Jeg kommer for sent.
Nogle venner af mine...
...har et band, de spiller på en bar til klokken to cirka.
- Jeg sagde at jeg ville komme.. - Jaså.
De læser på matematisk fakultet. De er rigtig gode.
De har lavet en sang der hedder "i".
Du ville kunne lide den, de bare står der på scenen i 3 minutter uden at spille.
Det imaginære tal "i"?
Et matematikspøg, du forstår hvorfor de ikke har slået igennem.
Det er en lang køretur for at se nogle nørder i et band.
Jeg hader når folk siger sådan. Det er faktisk ikke så langt.
- Så de er nørder? - Absolut, supernørder.
De er nørder som kan klæde sig, få et arbejde på et anerkendt universitet.
Nogle af dem har skiftet fra briller til linser.
De dyrker idræt, spiller i band...
Ret ofte får de sig også et knald, det får en til at tænke over ordet nørd.
Geek, nørd, Dilbert, brilleabe.
- Du er med i det her band, eller hvad? - Ja.
Jeg spiller trommer. Vil du med? Jeg synger ikke, det lover jeg.
- Nej tak. - Okay, hør nu.
Catherine, mandag, hvad siger du?
- Har du ikke et arbejde? - Jo, jeg har en heltids lærertjans-
-og mit eget projekt. - Og dit band?
- Jeg træner et ungdomshold i hockey også. - Du gør mig dårlig.
Jeg har egentlig ikke tid men jeg føler at jeg må gøre det, hvis du giver mig lov.
Jeg elskede din far og tror ikke at en hjerne bare sådan slå fra.
Han havde klare stunder, klare år, et helt år i træk for tre år... siden.
- Undskyld... - Hør, du er syvogtyve ik'?
- Hvor gammel er du? - Det spiller ingen rolle...
- Hvor gammel er du? - 26. Da din far var yngre end os-
-bidrog han med vigtig forskning indenfor tre områder..
... spilteori, geometrisk algebra... - Belær mig ikke.
Hvis jeg bare kom på en tiendedel af hvad han gjorde -
-ville jeg have entrébillet til alle matematikfakulteter i hele landet.
Giv mig din rygsæk..
- Hvorfor? - Fordi jeg vil kigge i den.
- Hvad? - Åbn den og giv den til mig!
- Du tager ingenting med fra det her hus. - Det ville jeg aldrig gøre.
Håber du at finde noget deroppe som du kan få publiceret?
- Ja. - Så du kan få din entrébillet?
Hvad? Nej.. Nej, det ville være i din fars navn, for din far!
Jeg tror dig ikke. Du har noget i den der rygsæk.
- Hvad taler du om? - Giv mig den!
Du er jo total paranoid.
Bare fordi jeg er paranoid kan der godt være noget i rygsækken.
- Du sagde jo der ikke var noget deroppe. - Jeg...
Sagde du ikke det?
- Jo. - Så hvad skulle jeg kunne tage?
Du har ret.
Tak.
Hvad fanden!
Det her er ingen lufthavn.
Du må godt komme tilbage.
Man kan få hjælp på universitetet.
Jeg har det godt.
Man kan også...
...dyrke motion, jeg plejer at løbe rundt om søen-
-nogle morgener om ugen.
Det får mig til at tænke klart. Det er stadig varmt nok.
Hvis du vil kan jeg tage dig med.
Nej tak.
Ok, jeg kommer for sent til showet.
Jeg må hellere gå.
Godnat.
- Vent, du glemte din jakke. - Åh, du behøver ikke...
Er jeg paranoid? Burde jeg begynde at jogge?
- Tag det roligt... - Ud af mit hus!
- Jeg kan forklare! - Du stjal den, du stjal den fra min far!
Jeg ringer til politiet!
Hvad? Jeg lånte den bare!
Jeg fandt noget.
Noget din far skrev, ikke om matematik, bare noget han skrev.
- Jeg vil anmelde et røveri. - Hvad? Hør på mig?
- Det er om dig, han har skrevet om dig. - Han er i huset nu!
- Se her, her er dit navn. - Adressen er 44655...
"En god dag, jeg har fået gode nyheder af Cathrine"
Jeg forstår ikke rigtigt det her, men tænkte at du måske gør.
Hvornår skrev han det her?
For tre år... siden.
"Maskinen fungerer ikke rigtigt endnu men der er grund til optimisme"
Maskinen er hvad han kaldte sin hjerne, sin evne til at udøve matematik.
Det ved jeg.
"At tale med studenter hjælper, eller at køre i busser."
"Men mest af alt, Cathy."
"Hendes modvilje mod at sende mig på institution-
-hendes måde at tage sig af mig på, har helt sikkert reddet mit liv."
"Har gjort det muligt for mig at skrive dette."
"Har gjort det muligt for mig at kunne tænke på at udøve matematik igen."
"Hvor kommer hendes styrke fra?"
"Jeg kan aldrig tilbagebetale hende, i dag er det hendes fødselsdag."
"Hun er 24. Jeg inviterer hende på middag."
Så hvad siger du, hvad skal vi lave på din fødselsdag?
- Far. - Nu smutter vi herfra.
Vi tager til den nordlige del af byen, eller Chinatown.
- Skidt med hvor. - Far.
Jeg skal begynde at studere.
Hvornår?
Jeg begynder på Northwestern i slutningen af måneden.
Northwestern?
Jeg ved at det var dumt at forsøge at smugle den med, og jeg ved at det-
-lyder dumt nu, men jeg havde tænkt mig at pakke den ind til dig.
Tillykke med fødselsdagen.
Hvad er der i vejen med Chicago?
Du underviser stadig der, det mærkes for underligt.
Jeg ville skulle have dig som lærer.
- Det er meget pendlen. - Så langt er det ikke.
- Det tager en halv time. - Men alligevel, to gange om dagen.
Far...
Jeg skal bo der.
Vil du virkelig bo i Evanston?
Det ville stadig være tæt på, jeg ville kunne komme hjem når du vil.
Du har klaret dig godt, rigtigt godt, i næsten syv måneder nu.
Jeg tror ikke du behøver mig her, hvert minut af dagen.
- Ja? - Har nogen her ringet til politiet?
Nej elskede, jeg syntes vi skal ønske os mågestellet og den brune sofa.
Din mor sagde at hun ville købe os et ordentligt møbel-
-og det var den største jeg kunne finde der kan være i vores lejlighed.
Tænk ikke mere på det elskede, jeg kommer hjem i morgen aften.
Nu skal vi klare os igennem den her dag først, vent et øjeblik...
Hallo!
Jeg ved det ikke, hun svarede ikke da jeg ringede.
Forhåbentligt bedre end i går.
Det første jeg vil gøre er at få hende ind under bruseren og så ud hende i solen.
Bedre. Meget bedre.
- Tak - Har du det bedre?
- Ja. - Du ser meget bedre ud.
- Tag lidt kaffe. - Okay.
- Nej, sort! - Tag bare lidt mælk.
- Tag en banan. - Nej tak.
Det var et held jeg tog mad med, for køleskabet er helt tomt.
Jeg havde tænkt mig at gå ud og handle.
- Vil du have en bagel? - Nej, jeg hader morgenmad.
- Kaffe. - Du laver stadig de lister, hva?
Åh, det er en gammel vane.
Snyder du nogensinde og mærker noget af du faktisk ikke har gjort endnu?
Jeg ville jo bare narre mig selv.
Ja.
Har du brugt den der balsam jeg tog med?
- Nej, for fanden, det glemte jeg. - Det er min favorit.
Du vil elske den Cathy, det lover jeg, du må prøve den.
- Jeg gør det næste gang. - Du vil elske den, den indeholder jojoba.
Hvad er jojoba?
Øh..det er noget de tilsætter for at håret skal blive sundt.
- Hår er dødt. - Hvad?
Det er dødt væv, det kan ikke være sundt.
Skidt med det... det er noget som er godt for håret.
- Såsom hvad? Et kemikalie? - Nej, det er organisk.
Det kan være organisk og alligevel en kemikalie.
Jeg ved det ikke.
- Har du aldrig hørt om organisk kemi? - Det får mit hår til at se-
-mærkes og lugte godt og det er alt hvad jeg behøver vide.
Du ville kunne lide det, hvis du bare brugte det.
Tak. Jeg vil prøve det.
Hvis du ikke har noget at tage på i dag, kan vi køre ned til byen og shoppe.
- Okay. - Det bliver sjovt.
- Min fødselsdagsgave. - Godt.
Er der noget andet du behøver?
- Nej, det er fint. - Ikke andet, nu da jeg alligevel er her?
Nej.
Jeg tænkte, vi kunne indbyde lidt folk i aften.
- Hvis du føler dig okay. - Vi skal begrave far i eftermiddag.
Man må holde noget, folk forventer det.
Og det er eneste chance jeg har for at træffe lidt gamle Chicago-venner.
Det bliver rart.
Jeg tror far havde villet at vi skulle have det lidt rart.
Det er en begravelse, men vi behøver ikke være alt for dystre.
- Mitch hilser. - Hej Mitch.
Han kondolerer, jeg sagde til ham at vi alle burde ses oftere.
- Vi skal giftes! - Virkelig?
Ja, vi har lige bestemt os.
- Jøsses! - Ja.
- Hvornår? - I Januar.
Hans arbejde går rigtig godt.
Jeg har lige blevet forfremmet.
- Du skal komme. - Selvfølgelig.
Januar.
Jeg behøver ikke ligefrem kigge i min kalender.
- Ved du hvad du vil gøre nu?
- Nej. - Vil du blive i Chicago?
- Jeg ved det ikke. - Vil du begynde at studere igen?
Jeg har ikke tænkt på det.
Der er meget at tænke på.
- Hvordan har du det? - Fysisk? Godt!
Bortset fra at mit hår ser lidt sygt ud, tænker på hvad jeg kan gøre ved det.
Hvad er meningen med alle disse spørgsmål, Claire?
Cathy, politiet var her da du stod i bruseren.
Ja?
Han sagde at de kiggede forbi for at se om alt var okay i morges.
Det var da sødt af dem. Hvad synes du om den her?
De sagde at de rykkede ud til et opkald og kom til huset.
- Ja? - Ringede du til politiet i går aftes?
- Ja. - Hvorfor?
Fordi jeg troede at jeg var ved at blive bestjålet.
- Men det blev du ikke? - Nej.
- Jeg ændrede mening. - Men politiet sagde at-
-du virkede desorienteret og aggressiv.
- De fyre var røvhuller, Claire. - Jeg syntes de virkede rare.
De ville ikke gå, de ville have mig til at udfylde en rapport.
Var du aggressiv?
En af politimændene nærmest spyttede på mig da han snakkede. Det var væmmeligt!
Anvendte du ordet "pikhoved"?
- Det husker jeg ikke. - Sagde du til en af politimændene-
-at han skulle gå hjem og have sex med den anden politimands mor?
- Nej! - Det er hvad de sagde.
Nej. Jeg sagde ikke præcist sådan.
- Slog du en af dem? - De forsøgte at komme ind i huset.
- Herregud! - Jeg skubbede måske lidt.
- De sagde at du virkede forvirret. - De forsøgte at komme ind-
-og rode huset igennem. - Du ringede til dem.
Ja, men jeg ville faktisk ikke at de skulle komme.
Hvorfor ringede du så?
Fordi jeg forsøgte at få den hersens fyr ud af huset.
Hvad hedder den fyr?
Hal. Harold Dubbs.
Politiet sagde at du var den eneste person der var der.
Han gik inden de kom.
- Med notesbøgerne? - Nej Claire, vær ikke dum.
Han havde over 100 notesbøger.
Han stjal bare en, men det var kun for at kunne give den tilbage til mig.
Så jeg lod ham gå, han skulle spille med sit band.
- Hvad? - Hans band?
Han var sent på den.
Han ville have mig med.
Er Harold Dubbs din kæreste?
- Nej. - Har du noget med ham at gøre?
Nej, han er en matematiknørd.
Som er med i et band? Et rockband?
Nej, et marchorkester, han spiller trombon.
Ja, et rockband.
Hvad hedder bandet?
- Hvor skulle jeg vide det fra? - Harold Dubbs-
-sagde altså ikke hvad rockbandet hedder?
Nej.
- Er Harold Dubbs... - Hold op med at sige Harold Dubbs.
- Er den her person... - Harold findes!
- Det gør han sikkert. - Han er matematiker-
-på Chicagos universitet.
Ring for helvede til fakultetet!
Mitch er blevet en fantastisk kok, det er blevet hans nye hobby.
Han køber en masse ting.
Hvidløgspresser, olivenoliespray, hver aften er det noget nyt.
Forleden dag lavede han vegetar chili.
Hvad taler du om?
Bo hos os et stykke tid.
Jeg har det godt her.
Chicago er så død, New York er meget sjovere.
Det sjove er måske ikke det jeg er mest fokuseret på lige nu.
- Du ser træt ud. - Det er jeg.
- Du skal bare tage det lidt roligt. - Roligt?
Søde Cathy, du har haft en hård periode.
- Jeg har det udmærket! - Du er oprørt og udmattet.
Jeg klarede mig fint, til du kom.
Åh...
- Catherine - Hvem er det?
Harold Dubbs!
- Hej - Okay?
Jeg behøver ikke det her, Claire Jeg har det godt.
Jeg har det virkelig godt.
Og så kommer du her med dine spørgsmål såsom:
"Har du det godt?", med den der trøstende tone...
"Den stakkels politimand... " Jeg tror politiet-
-kan klare sig selv.
Og bagels og bananer og jojoba?
"Kom til New York" og "vegetar chili"!
Det gør mig vanvittig!
Så slap bare af!
Jeg er Claire, Catherines søster.
Hej, rart at træffe dig.
Så han fik lov at gå tilbage til trykkeriet med dokumentet.
Han fik dem til at holde sammen ved hjælp af ståltråd.
Det her er en mand som, tilbage i England, i 22 års alderen-
-stort set opfandt den matematiske metode-
-til at studere rationel opførsel-
-og han gav astrofysikerne noget at tænke på da han kom her.
Mænd som Robert Llewelyn fødes meget sjældent.
Og vi kommer til at savne ham.
Meget.
Men...hans arbejde vil bestå.
Jeg står ikke i programmet.
Wow, så mange folk der er her.
Jeg vidste ikke at han havde så mange venner.
Hvor har I alle sammen været de sidste fem år?
Jeg antager, at for jer var han allerede død, eller hvad?
For hvad er en stor mand, uden sin storhed?
Bare en gammel mand.
Så I vil sikkert høre om hvad I er gået glip af de sidste år.
Han plejede at læse hele dagen, han ville bare have flere og flere bøger.
Jeg plejede at hente dem på biblioteket med bilen.
Det var i hundredvis.
Men en dag opdagede jeg at han ikke læste dem.
Han troede at aliens sendte meddelelser til ham-
-gennem cifrene på bøgernes stregkoder.
Han forsøgte at knække koden.
Han plejede at gå rundt i sine tøfler.
Han snakkede med sig selv.
Han stank.
Jeg var nødt til at sørge for at han tog bad...
... hvilket var pinligt.
Så startede han med at skrive, 19-20 timer om dagen.
Jeg gav ham en stor kasse, fyldt med notesbøger.
Han brugte hver eneste en.
Jeg gik ud af skolen.
Han var nemlig overbevist om...
... at han skrev de mest elegante bevis.
Beviser, som musik.
Jeg er glad for at han er død.
Catherine.
Ring ikke til politiet.
Jeg kan ikke forstå at jeg lige sagde det der.
Nej, du gik helt sikkert for langt.
- Jeg tror jeg vil hjem. - Jeg kører dig.
Nej, det behøves ikke. Jeg går.
- Det er en lang spadseretur. - Tak.
Børnehaven er rigtig god.
Og nu skal de begynde i første klasse, så nu er man jo ligesom bundet.
- Virkelig? - Ja.
Savner du aldrig Chicago?
Nej, jeg mener...
- Nej... - I har jo huset nu...
Du og Mitch burde flytte tilbage...
Du ser fantastisk ud.
Claire gav mig den.
Jeg...jeg kan lide den.
Den passer ikke rigtigt...
Selvfølgelig gør den det.
Du kan ikke bevise det.
Jeg kan forsøge at bevise det modsatte.
Jeg kan bevise at den ikke passer dårligt.
- Hvordan? - Jeg kan stemme.
Skål for din far.
- En god mand. - Tak.
Synd at han blev gal-
-men han var en forbandet godt mand. Hvad arbejder du med?
Jeg er valuta analytiker, jeg arvede sandsynligvis en tusindedel-
-af min fars talent. Er du matematiker?
Nej, for sytten, teoretisk fysik.
- Skål for fysikere. - Skål.
- Hvornår tror du at de går? - Umuligt at vide.
Matematikere er gale.
Jeg var til en konference i Toronto sidste efterår.
Jeg har aldrig været så udmattet i hele mit liv.
48 timer i stræk med fest, alkohol, narko, opgaver, forelæsninger...
- Narko?
Mest amfetamin, ikke mig altså, nogle ældre fyre gjorde det.
De syntes de manglede det. - Hvorfor?
Jeg antager at det er skrækken for at kreativiteten som er højst omkring de 23-
-er nået og at det derfra bare er ned af bakke.
- Det var hvad min far troede.
Jeg antager at alle de originale tanker, udtænkes af unge fyre.
- Unge fyre? - Nej... der findes nogle kvinder også...
- Virkelig? Hvilke? - Der findes en kvinde på Stanford.
Jeg kan ikke huske hendes navn.
- Sophie Germain? - Ja, jeg tror jeg har set hende...
...ved en konference, men jeg har aldrig mødt hende.
Hun blev født i Paris, år 1776.
Så har jeg helt sikkert ikke mødt hende.
Åh... Sophie Germain... hvilken idiot jeg er.
- Germains primtal. - Rigtigt.
Fordoble dem, læg et til, og du får et nyt primtal-
-som to plus to plus et er lig med fem, et andet primtal...
Korrekt...
Eller 19305 gange 2 til 16998 plus 1.
- Korrekt. - Det er det mest kendte.
Hvad fanden laver de her?
Nu vil vi spille en sang, som en hyldest til en stor mand.
En stor matematiker.
Den hedder "i".
En, to... En, to, tre...
Du har sikkert ret, den bog jeg stjal...
Jeg begynder at tro, at det var den eneste begribelige af dem-
-og den indeholder ingen matematik.
Nej.
Jeg fortsætter med at læse, men hvis jeg ikke finder noget de nærmeste dage...
tilbage til hockeyarenaen?
Ja.
Og din egen forskning?
Det er så som så med den...
Hvad er problemet?
De store idéer mangler.
Det handler ikke om store idéer.
Det er et arbejde. Det er et problem som skal løses.
Det er ikke hvad din far gjorde.
På en måde var det.
Han angreb et problem fra siden.
Ud fra en anderledes vinkel-
-sneg sig ind på det, stykke for stykke.
- Det ved jeg ikke. - Jeg gætter bare.
Jeg synes om at undervise.
- Du kommer måske på noget. - Det sker aldrig.
Jeg er 26, du ved? Ned af bakke...
Har du prøvet speed? Jeg har hørt at det kan hjælpe.
Ja.
Så...
...det her er mit værelse.
Du læser meget om matematik.
Nej, jeg læser Cosmopolitan.
Det er bare for syns skyld.
Du er en underlig person, Catherine, ved du det?
Vil du have lidt vin?
- Nej. - Vi kan fejre din fødselsdag.
Undskyld...
Jeg er lidt fuld.
Det gør ikke noget.
Jeg er lidt rusten.
Jeg har altid kunnet lide dig.
- Har du? - Men senere tænkte jeg...
...man flirter ikke med sin lærers datter.
Specielt ikke når læreren er gal.
Specielt ikke hvis han er gal.
Kan du huske at vi mødtes engang på min fars kontor?
Jeg troede ikke du kunne huske det.
Jeg husker dig.
Jeg syntes du virkede...
...ikke kedelig.
Undskyld.
- Det føles som om jeg skal flække som... - Som hvad?
Et æg.
Jeg er som en ildelugtende fransk ost som stinker når man skærer i den.
Rart.
Catherine.
Hvor længe har du været oppe?
Et stykke tid.
Er din søster vågen?
Nej.
Hendes flyvemaskine går om nogle timer. Jeg burde vække hende.
Lad hende sove. Hun festede igennem i går-
-med nogle fysikere.
Jeg laver lidt kaffe til hende når hun vågner.
På søndage plejer jeg at gå ud og købe avisen og spise lidt morgenmad.
Vil du med?
Jeg burde nok blive her til Claire tager af sted.
Er det ok hvis jeg bliver?
Ja.
Du kan arbejde hvis du vil.
- Burde jeg? - Hvis du vil.
- Vil du at jeg går? - Vil du gå?
Jeg vil blive her hos dig.
Jeg vil være sammen med dig hele dagen, hvis det er muligt-
-vil jeg være sammen med dig så meget som muligt.
Hvis jeg nu ikke går alt for hurtigt frem og skræmmer dig-
-for i så fald tager jeg alt hvad jeg har sagt tilbage med det samme.
Er det pinligt hvis jeg siger at jeg synes det var vidunderligt i går aftes?
Det er kun pinligt hvis jeg ikke syntes det samme.
Så?
Der er ikke noget at være pinlig berørt over.
Hvad?
Her.
Skrivebordsskuffen på min fars kontor.
Hvad er der i den?
Nu?
- Godmorgen. - Åh vær sød, råb ikke.
- Er du ok?
Nej. Teoretiske fysikere...
Pænt af dig at lade mig være alene alene med dem.
Det der band.
De var frygtelige.
De er vel ok. De havde det i hvert fald sjovt.
Så længe alle har det sjovt...
- Var du tilfreds med kjolen? - Jeg elsker den.
- Gør du? - Den er dejlig.
Jeg blev overrasket over at du havde den på.
Jeg elsker den, Claire. Tak.
Ingen årsag. Så godt humør du er i.
- Burde jeg ikke være det? - Jovist. Jeg er bare glad.
Det er bare...
Hør nu her Cathy...
- Jeg tager snart... - Jeg ved.
Jeg vil stadig at du kommer med til New York.
Ja, i januar.
Jeg vil gerne at du flytter til New York.
- Flytter? - Du kan bo hos mig og Mitch i begyndelsen.
Jeg har allerede kigget på nogle lejligheder til dig.
Rigtigt lækre steder.
Hvad skulle jeg lave i New York?
Du kan gøre hvad du vil... Du kan arbejde, begynde at studere igen.
Nej Claire, det er for drastisk.
Det ved jeg godt.
Jeg ved at du mener det godt.
Og hvis jeg skal være ærlig så havde du ret i går.
Det har været nogle hårde år og jeg behøver lidt tid at tænke-
-over tingene. - Det ville føles bedre for mig-
-hvis du flyttede til New York. - Jeg behøver ingen lejlighed.
- Jeg bliver i huset. - Vi skal sælge huset.
Jeg håber jeg bliver klar med papirerne i denne uge.
Jeg ved at det kommer pludseligt.
Ingen har været her for at se det. Hvem vil du sælge til?
Universitetet. De har villet have det tilbage i årevis.
- Jeg bor her! - Kom til New York.
- Vi kommer til at have det så sjovt. - Det her sker bare ikke.
Du trænger til forandring. Det bliver et stort eventyr for dig.
- Hvorfor gør du det her? - For at hjælpe.
Ved at smide mig ud mit hus?
- Det er også mit hus. - Du har ikke boet her i flere år.
Jeg ved, du har måttet klare dig selv, og det beklager jeg-
-og nu vil jeg hjælpe til. - Vil du hjælpe til nu?
Ja.
- Far er død. - Det ved jeg.
Han er død. Og nu da han er død-
-vil du hjælpe til? Lidt vel sent.
Hvor har du været?
Hvor var du for fem år... siden? Da ville du ikke hjælpe til.
- Jeg arbejdede. - Jeg levede selv med ham.
Jeg arbejdede 14 timer om dagen.
Jeg betalte terminerne på det her hus og-
-boede i en etværelses i Brooklyn. - Du havde et liv. Du fik en eksamen.
- Du kunne også have taget eksamen. - Hvordan?
- Jeg sagde til dig tusindvis af gange at du kunne gøre hvad du ville.
Men hvad med far så?
Han var syg. Han burde have været placeret i professionelle hænder.
Han hørte ikke hjemme på et galehus.
- Det havde været bedst sådan. - Han ville være her.
I sit eget hus. Tæt på alt som gjorde ham lykkelig.
Måske, eller måske-
-havde det været bedre med professionel hjælp i stedet for det her hus.
- Hvad med hans "opvågnen"?
For tre år... siden var han frisk i næsten et helt år.
Og så gik det galt igen.
Det kunne have været endnu værre på et hospital.
- Det kunne have været bedre. - Arbejdede han nogensinde igen?
- Nej. - Og du ville måske have haft det bedre.
Bedre end hvad?
Du er så begavet.
Tror du jeg er som far.
Jeg tror du har en del af hans talent-
-og en del af hans anlæg for ustabilitet.
Claire.
Har du, foruden at lede efter lækre lejligheder-
-brugt en masse energi på at lede efter andre alternative boformer til din-
- gale lillesøster.
Nej, absolut ikke. Det her handler ikke om det.
Lyv ikke for mig.
- Det jeg har undersøgt... - Herregud!
Alt jeg siger er at lægerne i New York er de bedste...
- Du ville ikke behøve bo... - Jeg hader dig.
Jeg hader dig!
Hvad laver du her?
Hvor længe har du kendt til det her?
Et stykke tid.
Hvorfor har du ikke fortalt mig det?
Jeg vidste ikke om jeg ville.
Tak.
Ingen årsag.
- Hvad er det der sker? - Herregud Catherine, tak.
- Jeg antog at du måske ville se det. - Det er utroligt.
- Hvad er det? - Det er et resultat, et bevis.
Det ser ud som et bevis, et meget langt bevis.
Jeg har ikke læst det hele igennem endnu-
-eller kontrolleret det. Jeg ved ikke engang om jeg kan kontrollere det.
Hvis det er et bevis på det jeg tror det er-
-så er det et meget betydningsfuldt bevis.
- Hvad beviser det? - Det ser ud til at bevise-
-en meget svær matematisk teori. Om primtal.
Noget som matematikere har forsøgt at bevise-
-i umindelige tider.
Kendte du til det her?
- Er det godt? - Det er historisk!
- Hvis det er korrekt... - Hvad betyder det?
Det betyder, at i den tid alle troede at din far var gal-
-gjorde han nogle af de mest fantastiske opdagelser i matematikkens historie.
Hvis det stemmer, bliver det publiceret. Der vil blive holdt pressekonferencer.
Alle verdens TV stationer vil tale med den person-
-som fandt den her notesbog.
Catherine, Catherine.
Jeg fandt den ikke.
- Det gjorde du, er det ikke rigtigt. - Det gjorde jeg ikke.
Fandt dig eller Harold den?
Jeg fandt den ikke
Jeg skrev den.
- Hej. - Hvor skal du hen?
- Vi ses senere.
Catherine.
- Godt at du kunne komme. - Undskyld at jeg er sent på den.
- Din opgave her... - Jeg ved det. Jeg er ked af det.
- ... er interessant... - Syntes du?
...på den måde at den ikke handler om den opgave du skulle ordne.
- Det sker ikke igen. - Hvad skete der?
Kunne du ikke kontrollere dig?
Jo, jeg kunne bare...
Jeg tænkte jeg ville skrive idéerne ned nu når de alligevel var i mit hoved-
-og så var det pludseligt morgen-
-og jeg kunne ikke komme på noget. - Det her er tredje gang-
-at inspirationen har taget overhånd, i det øjeblik-
-du skulle bruge tid på at koncentrere dig om noget jeg havde givet dig.
- tredje gang? Virkelig? - Kan du ikke lide differentialkvotienter?
Jo, jeg kan.
Men ikke i går aftes?
Ikke lige så meget som ellers.
Jeg er bange at dit arbejde er blevet dårligere.
Der findes ansatser til godt idéer, men...
...der er ingen sammenhængende matematiske argument.
- Jeg han jo ikke afslutte det. - Men matematik er ikke som jazz.
Selv de gale matematikere arbejder med at komme med et bevis.
Alle matematikere i min familie er ikke gale.
- Jeg mente det ikke på det måde... - Nej, det ved jeg.
Jeg ville bare sige det...
- Hvordan har din far det? - Jeg har ikke snakket med ham i en uge.
Han har det godt.
Sidst jeg snakkede med ham gik det bare godt. Han har haft det godt-
-i ni måneder nu. - Han var en fantastisk mand.
Det er han stadig.
Du vil dumpe mig, eller hvad?
Jeg giver dig en ny chance for at ordne det her problem.
Du behøver et 13 tal, og du har kapaciteten til at klare det.
Tak.
- Mr. Vandaree. - Ja?
Du behøver ikke være urolig. Jeg har tænkt mig at skrive nogle-
-rigtig gode løsninger som du virkelig kommer til at kunne lide.
Vi er ikke hjemme, læg venligst en besked.
Claire? Hvornår snakkede du sidst med far?
Tirsdag, herregud...
Nej, der er ingen fare, men jeg plejer at tale med ham hver dag-
-og har ikke kunnet få fat på ham i et stykke tid.
At du tror han har godt-
-får mig virkelig til at føle mig meget rolig.
Hvad mener du med "Hvad skulle der kunne ske?"
Han kan have været ude for en bilulykke, han kan være faldet ned af trapperne,-
-han kan rende nøgen rundt i byen.
Ja Claire, jeg ved at du bekymrer dig for far.
Ja, lige så meget som mig.
Søde, kan du ikke bare ligge på.
Far?
Hallo?
Far?
Catherine? Hvilken overraskelse!
- Hvad laver du herude? - Tænker.
- Skriver. - Det er iskoldt og midt i natten.
Det ved jeg.
- Fryser du ikke? - Jeg fryser røven af mig.
Så hvad laver du herude?
Det er for varmt indendørs, termostaten har gået i stykker.
Jeg har ringet flere gange, fik du ikke mine meddelelser?
- Det distraherer. - Jeg måtte køre hele vejen hertil.
Det kan jeg se.
- Hvorfor tager du ikke telefonen? - Jeg er ked af det, Catherine.
Det er et spørgsmål om prioriteringer, og matematik kræver prioritet.
Det ved du.
- Arbejder du? - For helvede!
Jeg arbejder!
Sagde jeg "jeg"?
Maskinen...
Maskinen fungerer, Catherine!
Den går for fuld skrue-
-på alle cylindere.
Jeg koger!
Jeg gik herud for at køle ned. Jeg har ikke haft det sådan her i årevis.
- Du laver sjov. - Nej.
- Jeg forstår ikke. - Heller ikke jeg, men sådan er det.
Det startede for en uge... siden.
Jeg... vågnede, gik ned og satte kaffe over-
-og pludselig føltes det som om nogen tændte lampen i mit hoved.
- Virkelig? - Lampen lyser igen!
Sådan som den lyste da jeg var 21.
- Du laver sjov. - Nej jeg er tilbage!
Jeg er tilbage! Jeg er tilbage ved kilden!
Kilden der hvor jeg har hentet al min kreativitet.
Efter alle disse år har jeg fundet den igen.
Den er som en vulkan der eksploderer lige op mod himlen.
Det er ikke som guddommelig inspiration, som popper op i hovedet og derfra til papir.
Jeg siger ikke, at det ikke bliver meget arbejde.
Det bliver ikke let-
-men grundidéerne er der.
Jeg ser store muligheder.
Det bliver vigtige kundskaber for mange-
-forskellige virkegrupper.
Undskyld, jeg er uhøflig.
Hvordan går det i skolen?
- Det går godt. - Studerer du flittigt?
- Bliver du behandlet godt? - Ja, far...
- Nogle venner? - Møder du nogen?
Det er din sag, du behøver ikke fortælle om det.
Skolen går godt. Jeg vil tale om hvad du egentlig har gang i.
Godt, lad os tale.
- De teorier. Er de her? - Delvis.
- Må jeg se dem? - De er på et tidligt stadium.
- Det gør ikke noget. - De er langt fra klar.
- Jeg tror vi taler om år. - Far, det gør ikke noget.
- Lad mig bare se noget. - Vil du virkelig det?
- Ja. - Er du virkelig interesseret?
Selvfølgelig.
Ved du hvor glad det gør mig?
Ja.
Der er nok stof her til at holde mig beskæftiget resten af livet.
Og ikke bare mig...-
Jeg begyndte at tro at jeg var færdig, Catherine.
Virkelig færdig.
Jeg var hunderæd for at jeg aldrig ville kunne arbejde igen. Vidste du det?
- Jeg tænkte tanken. - Jeg var hunderæd.
Så kom jeg i tanke om noget. Jeg kunne huske dig.
Dine kreative år begynder.
Du tager eksamen, du begynder på dit eget arbejde.
Det havde ikke behøvet være indenfor matematik.
Claire har klaret sig godt, jeg er tilfreds med hende.
Jeg er stolt af dig!
Jeg ved at du har dit eget arbejde-
-og du må absolut ikke forsage det-
- men jeg kunne faktisk godt bruge din hjælp.
Skal jeg være ærlig så vil jeg at du hjælper mig.
Arbejd med mig. Jeg kan ringe til nogen-
-og se om vi måske kan ændre lidt i dit skema.
Undskyld, jeg farer alt for hurtigt frem.
Herregud! Nok pladder!
Du skal se noget. Vi begynder med det her.
Jeg har fundet på noget.
Et alment udkast til et bevis.
Et vigtigt resultat.
Det er ikke færdigt, men...
Du kan se hvor det leder hen.
Her.
Det er meget groft.
- Findes der mere af hans arbejde her?
Det er alt...
Må jeg se?
Undskyld men... Skrev du de her fantastiske ting-
-uden at fortælle det til nogen?
Jeg fortæller det jo nu.
Jeg er ked af det Catherine, men jeg har faktisk svært ved at tro på det her.
- Det her er fars håndskrift. - Det er det ikke.
- Det ser præcis ud som hans. - Det er min håndskrift.
Jeg er ked af det.
Men spørg Harold, han har læst fars håndskrift hele ugen.
- Jeg ved ikke. - Kom nu, Harold.
- Jeg er ikke håndskriftsekspert. - Hvis stil ligner det her?
Jeg kan... Jeg ved-
-ikke hvordan Catherines håndskrift ser ud. - Som den der.
- Okay... - Ved I hvad jeg tror?
Det er tidligt om morgenen, alle er trætte-
-og vi er ikke i stand til at afgøre det her og nu-
-så nu tager vi det lidt roligt her... - Du tror mig ikke.
Jeg ved det faktisk ikke.
Skidt med det.
Jeg ved ikke hvorfor jeg forventede at du ville tro mig.
Kan du ikke fortælle om beviset, så ville det jo vise at det var dit?
Du ville ikke forstå det.
Fortæl det til Harold.
Det kunne jeg, men det ville tage et stykke tid.
- Du må ikke kigge i bøgerne. - Men herregud, det er fyrre sider langt.
Jeg har ikke lært det udenad.
Det er ikke en kageopskrift!
Det her er jo skørt!
- Harold, fortæl! - Fortæl hvad?
- Hvis bog er det? - Jeg ved det ikke.
Hvad er dit problem?
Du har gået de andre bøger igennem.
Du ved at der ikke findes noget som er i nærheden af det her.
Vi sætter os ned så skal jeg fortælle om beviset.
Hvis nu Claire vil lade mig få mine bøger tilbage.
Okay, forklar det for ham.
Det ville tage dage og ville alligevel ikke bevise at hun skrev det.
For din far kunne have skrevet det og... siden have forklaret det for dig.
Jeg siger ikke at det er sådan, men det er svært at bevise det modsatte.
Hold op.
Han skrev det ikke. Han kunne umuligt have gjort det.
Selv de år hvor han klarede sig godt, kunne han ikke arbejde.
Og du skal være videnskabsmand.
Jeg har et forslag. Vi tager det med til fakultetet-
-og lader nogle eksperter som er fortrolige med din fars arbejde gå-
-bøgerne igennem med os. Vi siger at vi er usikre på udfaldet-
For... sådan kan vi få en opfattelse af-
-hvad det er vi har.
Jeg synes det er et udmærket forslag.
- I må ikke tage det. - Vi vil ikke tage det.
- Det her er præcis hvad du ville. - Herregud!
Du spilder ikke tiden, hva?
Du kan knapt vente med at vise dem dine fantastiske opdagelser.
Jeg forsøger at afgøre hvad det her er.
- Jeg fortæller dig jo hvad det er. - Du ved det ikke!
- Jeg skrev det! - Det er din fars håndskrift!
Det ligner i hvert fald det der står i de andre bøger.
Din håndskrift måske ser præcist ens ud, jeg ved det ikke.
Den er lig hans.
Det er en af hans notesbøger, de er helt ens.
Jeg fortalte jo. Han gav den til mig.
Jeg har ikke vist den til nogen.
Jeg ville at du skulle se den først. Jeg bestemte mig først i går aften.
- Jeg stolede på dig. - Det ved jeg.
- Skulle jeg ikke have gjort det? - Jo.
Jeg burde have regnet ud at hun ikke ville tro mig-
- men hvorfor gør du ikke? - Jeg ved hvor svært det ville være-
-at finde ud af noget som det her. Du skulle have være din far på-
-toppen af sin ydeevne.
Bare fordi du og dine nørdkammerater forguder ham-
-betyder ikke at han skrev beviset.
Han var bedst. Ingen i min generation har været i nærheden af ham.
Han havde revolutioneret emnet to gange før han blev 22 år.
Jeg er ked af det Catherine, du har bare haft nogle kurser på North Western.
Det var ikke der jeg fik min uddannelse.
Det har ingen betydning, det er for avanceret...
Det meste af det forstår jeg ikke engang.
- Synes du det er for avanceret? - Ja.
Det er for kompliceret for dig.
Du kan ikke have skrevet det.
- Men hvis jeg nu gjorde? - Hvis...?
Så ville det være en stor katastrofe for dig.
Ville det ikke? Dig og de andre nørder-
-der knapt kan klare jeres afhandlinger-
-som bliver ved med jeres værdiløse forskning-
-og praler af hvilke konferencer I har været på-
-som spiller i et værdiløst band-
- og tuder over at I passerede jeres intellektuelle højdepunkt-
-da I var 26!
Catherine...
Hvornår kommer du og arbejder sammen med mig?
Jeg kan ikke tænke mig noget værre. Mere parmesanost?
Jeg er helt ensom her og har vigtige ting at dele ud af.
- Du plejede at elske det. - Ikke længere.
Du vidste hvad et primtal var inden du kunne læse.
- Nu har jeg glemt det. - Vær ikke doven, Catherine
Jeg har ikke været doven...
Jeg har taget mig af dig.
Du er holdt op med studere, du sover til middag-
-du spiser junkfood, du arbejder ikke. Køkkenet er fuldt af opvask-
-og nogle dage står du ikke engang op af sengen.
- Det er de gode dage. - Det er tabte dage.
Du har ingen anelse om hvor meget viden du går glip af fordi du går rundt og surmuler.
Ligger og surmuler i din uredte seng.
Nogle gange kommer du ikke ud af sengen før klokken er fire.
Jeg holder øje med dig, det ved du.
Jeg har mine kontakter. Jeg ved besked.
Jeg ved det.
- Jeg har sløset nogle dage væk. - Hvor mange?
- Det ved jeg ikke. - Jeg tror du tæller dem.
- Slap af! - Hvor mange dage har du tabt?
- Cirka en måned. - Præcis?
- Far, spis din mad. - Hvor mange?
- 33 dage. - Vær præcis, for guds skyld!
Jeg sov til tolv i dag..
Vi siger 33 og en kvart dag.
Okay.
Du laver sjov. Et fantastisk tal.
- Et forbandet deprimerende tal. - Catherine, hvis hver dag du havde-
-mistet var et år ville det være et forbandet interessant tal.
33 og et kvart år er ikke interessant.
Stop, du forstår hvad jeg mener.
- 1729 uger. - 1729, et stort tal.
Det mindste tal som kan blive summen af to kuber på to forskellige måder.
12 i kubik plus 1 i kubik er lig med 1729.
Og 10 i kubik plus 9 i kubik. Tak, jeg forstår.
- Mange tak. - Forstår du?
Selv din depression er matematisk.
Hold op med at surmule.
Arbejd!
Catherine?
Catie, skat.
Catherine.
Jeg har fundet ud af hvordan man kan få en lavere grænse for L.
En modifikation af Landau-Siegel.
Og hvis du tilføjer Siegel’s nul for L?
Du behøver en effektiv version.
Jøsses...
Catherine!
- Hvad? - Herregud!
Du skræmte mig!
- Hvad laver du der? - Undskyld.
Jeg ville bare...
Jeg har vidunderlige nyheder.
Jeg tror jeg har fundet ud af det.
Catherine!
Catie...
- Ikke min... - Hvad er det?
Hvad skat? Hvad er der?
Jeg stjal den fra ham, jeg stjal den.
Hvad mener du med at du stjal den?
Den er ikke min...
Jeg dræbte ham, jeg dræbte ham...
Jeg skulle aldrig have skrevet den.
- Det er okay. - Jeg skulle aldrig have skrevet den.
Jeg skulle aldrig have skrevet den..
Er det muligt at du...
Er det muligt at du ville det her så meget-
-at du syntes du fortjente at have gjort noget unikt-
-såsom det her bevis.
Er det muligt at du bare har bildt dig selv ind at du skrevet det?
Kan det være sådan? At det måske var fars på trods af alt?
Er det muligt?
Du dræbte ham ikke, skat.
Han døde bare.
Hej, vi er ikke hjemme, læg venligst en besked.
Catherine, det er mig, jeg skal virkelig snakke med dig.
- Jeg troede du var taget af sted. - Jeg ombookede flyet.
Hvor er Catherine? Jeg må tale med hende.
- Hun er derinde. - Hør...
Vi er klar, jeg har gået det igennem med eksperterne-
-både gamle og unge nørder.
Det er unikt, visse af teknikkerne er sjældne og svære at følge-
-men vi kan ikke finde noget som ikke stemmer.
Jeg mener... der kan være fejl, men vi kan ikke finde det.
Jeg har ikke sovet...
Det er rigtigt.
- Tak. - De sværgede ikke at sige noget.
De var helt rundt på gulvet.
Én e-mail og det er ovre..
Jeg truede dem. De siger intet, jeg tror vi er sikre.
- Hvor er Catherine? - Det er ikke et godt tidspunkt.
- Tager I af sted? - Flyvemaskinen letter klokken tolv.
- Tager du hende med? - Ja.
- Til New York? - Hun vil selv dertil.
- Jeg vil tale med Catherine. - Hun vil ikke se dig...
Har hun noget at sige i denne sag?
Hun har været helt fra den, Harold.
Hun talte ikke i 5 dage.
Vil du have din jakke? Det er koldt.
Jeg henter dine ting. Har vi glemt noget tager flyttefirmaet det med.
Er du okay?
Det stemmer.
Jeg tænkte at du ville vide det.
- Jeg var nødt til at træffe dig. - Jeg tager af sted.
- Giv mig en minut. - Hvad vil du?
Du har bøgerne, hun sagde at hun havde givet dig dem.
Gør hvad du vil med dem.
Publicer det, hold pressekonference.
Fortæl verden hvad min far opdagede.
Jeg tror ikke at din far skrev det.
- For en uge... siden troede du det. - Det var så det.
Jeg har gennemgået beviset hele ugen, jeg tror jeg forstår det.
Det anvender moderne teknikker.
Metoder som blev udviklet i 80erne og 90erne.
Ikke kommunikativ geometri, tilfældige udregninger.
Jeg har lært mere matematik i den her uge, end i hele gymnasiet.
- Og... - Beviset er meget...
Moderne. - Kør hjem og sov, Harold.
Din far har ikke haft det godt de sidste 20 år, vel?
Han kan ikke have lært sig de her nye teknikker.
- Han var et geni. - Men han var gal.
- Han lærte dem måske senere. - Måske, men bøgerne han havde-
-behøvet stod oppe på dit værelse.
Han daterede alt, til og med de mest usammenhængende notater.
- Der findes ingen dateringer her. - Og håndskriften?
Forældre og børn kan nogle gange have meget ens håndskrift.
Specielt hvis de tilbringer meget tid sammen.
Interessant teori.
- Jeg kan lide den. - Jeg med.
Det var det jeg fortalte dig i sidste uge.
Det ved jeg.
- Du forspildte chancen. - Det er dit værk, Catherine.
Synd, for resten var rigtig godt.
"Jeg elskede din far"
"Jeg har altid kunnet lide dig", "jeg vil tilbringe hvert minut med dig."
Det er skide godt.
Jeg mente det.
Du fik både et knald og notesbogen, du er et geni.
Snak med mig, Catherine.
Beviset er dit. Du kan ikke bare ignorere det.
- Du må få det publiceret. - Lad mig være i fred.
- Tag det i det mindste. - Jeg vil ikke have det.
- Kom nu Catherine, jeg forsøger at gøre det rigtige.
Det kan du ikke.
Hører du hvad jeg siger?
Tror du at du har forstået noget?
Tror du at alt bliver godt, bare fordi du har ændret dig?
Fordi du er sikker nu.
Du ved ingenting!
Bogen, matematikken, datoen, håndskriften, alt det som du og dine-
-venner har regnet ud, er bare indicier.
- Det beviser ingenting. - Hvordan kan det så bevises?
Det kan det ikke.
Du skulle have stolet på mig.
Ja...det ved jeg.
Har Claire solgt huset?
Hun vil have mig til New York, tage hånd om mig.
Du behøver ikke tages hånd om, du tog hånd om din far i fem år.
Det er måske mit held.
- Der er ikke noget i vejen med dig. - Vi må køre nu, skat.
Du kan ikke bare lægge det her bag dig Catherine-
-og lade som om det aldrig er sket og tage et arbejde i en forretning.
- Tag det! - Catie, vi må køre.
Bliv i Chicago, du er voksen.
- Jeg må køre - Kom nu.
- Nej. - Det her handler ikke om mig.
Kan du ikke i det mindste gøre det for din egen skyld?
Farvel, Harold.
Catherine!
- Hej, hvor er I på vej hen? - Til New York.
Må jeg se jeres legitimation, tak?
- Du har virkelig fået meget ordnet. - Jeg havde fem ekstra dage.
Jeg behøver mere kaffe. Vil du have?
Er jeg med på listen?
- Hvad? - "Få styr på din gale søster".
Ordnet.
Det er ikke retfærdigt, Catie.
Jeg ville bare tage hånd om dig.
Catherine!
- Hvad? - Herregud!
Gud hvor du skræmte mig! Hvad laver du der?
- Undskyld, jeg ville bare... - Jeg har vidunderlige nyheder.
Jeg tror jeg er kommet på det.
Hvad syntes du?
- Wow, far... - Kan du begribe det?
Jeg vidste at du havde det i dig.
Det var et entusiastisk svar...
Hvad synes du? Lad os gå det igennem.
Ikke i aften, jeg er træt.
Kom nu, det her er jo begyndelsen på vort arbejde sammen.
Tror du jeg vil tage æren for at jeg kom på det først?
Det her er bare begyndelsen.
- Jeg tror vi er færdige for i aften. - Læs bare de første linier.
Vi tager det linie for linie, argument for argument og ser om det kan forbedres.
Vi gør det i morgen.
Jeg har ventet på det her i flere år.
- Søde, kan vi ikke arbejde lidt nu. - Far, vi burde sove nu.
- Ikke før vi har snakket om beviset! - Jeg vil ikke tale om beviset.
For helvede! Tag nu bogen og læs linierne for mig.
Lad f(x) være lige med kvantiteten af kvantiteten af alle x.
Lad f(x) være lig med...
... kulden.
Det er koldt i december.
De kolde måneder er lig med november til februar.
Der er fire kolde måneder og fire varme måneder-
-hvilket efterlader fire måneder med ubestemt temperatur.
I februar sner det.
I marts er søen dækket af is.
I september kommer studenterne tilbage-
-og boghandelen er fyldt.
Lad f(x) være lige med-
måneden for fyldte boghandler.
Antallet af bøger nærmer sig uendelig-
-så antallet af kolde måneder nærmer sig fire.
Jeg vil aldrig fryse så meget nu, som jeg kommer til i fremtiden.
Kulden i fremtiden er uendelig.
Fremtiden af varme er lig med fremtiden af kulde.
Boghandlerne er uendelige, men aldrig fyldte, undtagen i september.
Jeg er udmattet.
Jeg længes efter at få lidt rigtigt kaffe derhjemme.
Vi køber alt vores kaffe et sted der maler kaffen selv.
De har en gammel maskine i kælderen. Man kan genkende duften ude fra gaden.
Nogle gange kan man dufte den hjemme fra os, fire etager op.
Helt vidunderligt.
Manhattans bedste ifølge en avis.
Hvem ved…
Men det er vældig godt.
Jeg tror faktisk jeg skal stoppe med kaffe.
Det er dårligt for mine nerver.
Catherine!
Catherine!!!
Hvor mange dage har jeg tabt?
Hvordan kommer jeg tilbage til punktet hvor jeg startede?
Jeg er udenfor et hus-
-og forsøger at finde vejen ind.
Men der er låst og rullegardinerne er rullet ned-
-og jeg har tabt nøglen.
Og jeg kan ikke huske hvordan rummet ser ud, eller hvor jeg lægger mine ting.
Og hvis jeg tør gå ind, tænker jeg på...
... om jeg nogensinde kan finde ud igen.
Nogle gange tror jeg faktisk at det passer.
Og nogle gange ...
...tror jeg at det…
...er galskab...
Der er ikke noget i vejen med dig.
Jeg tror jeg er lige som min far.
Det tror jeg også.
Jeg er bange for at jeg er som min far.
- Du er ikke ham. - Det bliver jeg måske.
Du måske bliver bedre.
Det er som...
... at forsøge at knytte punkter sammen.
Nogle nætter kan jeg knytte 3 eller 4 af dem sammen.
Og nogle nætter-
-er de rigtigt langt fra hinanden.
Jeg har ingen anelse om hvad der skal tage mig til næste punkt-
-hvis der findes nogen.
Det føles som om de hører sammen.
Fars arbejde var meget mere elegant.
Led mig igennem det, fortæl hvad du syntes, føles tvivlsomt.
Du har en del at forklare, Harold Dubbs.
Kender du det?
Der findes ingen måde hvorpå det kan bevises at jeg skrev det.
Nej, men vi kan tale det igennem, og afgøre om du-
-muligvis ikke har skrevet det.
Hvis jeg går tilbage til begyndelsen-
kan jeg begynde forfra igen.
Gå igennem linje for linje-
- forsøge at finde genveje.
Forsøge at gøre det...
bedre…